På järnvägen i Alaska är det människa och maskin... mot Moder Jord.
Frusna spår och istäckta tunnlar orsakar kaos för besättningen-
- när de fraktar 5000 ton ömtåliga gipsskivor och virke norrut.
Och ute i vildmarken... kämpar nybyggare för att överleva.
- Vi skulle överleva i tre minuter. - Gud.
De är fast i ett isigt helvete.
Seward, porten till Alaska.
Varje år fraktas det över fem miljoner ton last härifrån.
Kl. 7.00. Morgonmötet sätter genast press på besättningen.
De har kämpat för att lasta tåget i tid.
Det är mest gipsskivor och virke. Runt 5000 ton.
Vi behöver tre lok. Borde det räcka?
Ja, enligt beräkningen.
Mycket av grejerna de väntade på var fast på pråmen-
- på grund av vädret i golfen de senaste två veckorna.
- Jag vill bli av med den. - Okej.
Tack.
Okej, Davy, jag är redo.
Bill och Davy ska frakta en last värd sju miljoner.
5000 ton ömtåliga gipsskivor som ska till en brädgård i Anchorage.
Tåget blir 1500 meter långt. 1,5 kilometer.
Det blir svårt, så vi måste vara alerta.
Det är jättefarligt.
Vi försöker alltid skynda oss-
- men det viktigaste är att inte ta några risker.
Bra jobbat.
Det är en utmanande resa på 185 kilometer, uppför branta backar...
...genom trånga bergstunnlar...
...runt skarpa kurvor och mellan träden.
De måste komma fram innan det blir mörkt.
Vi har äntligen lastat lasten. Allt sitter fastspänt...
- ...så nu kör vi i gång. - Okej. Kör på.
290 kilometer norrut, utanför Willow, bor Jennifer Hawks.
Hon bodde i storstan innan hon flyttade till Alaskas vildmark.
Jag har bott i Alaska i 2,5 år.
Innan dess hade jag en konventionell livsstil i Colorado.
Jag jobbade för ett mjukvaruföretag.
Jag bestämde mig för att påbörja ett helt nytt liv.
Jag älskar mitt hus, men ett av problemen är-
-bristen på isolering.
Taket är jätteopraktiskt här-
-för det är inte särskilt isolerat.
Jag vill sätta isolering mellan bjälkarna.
Det ökar isoleringen.
Det förändrar hela huset. Det blir svalare på sommaren-
-och varmare på vintern.
Då slipper jag frosten inomhus.
Tyvärr blir det väldigt dyrt.
Jennifer tänker hämta isolering från en övergiven stuga tre km bort.
Stugan sveptes i väg vid en översvämning och sitter fast i isen.
Man får hämta material här, men det är farligt.
Det blir både farligt och svårt-
- att komma dit, så jag måste ta med mig en kompis.
Min vän JT ska hjälpa mig.
Han hjälper alla som behöver en hjälpande hand.
Det är ju det livet handlar om. Att hjälpa varandra.
Man vet aldrig när man behöver hjälp.
- Hej, Jennifer. - Hej. Hej.
- Jag är redo. - Nu sätter vi i gång.
Vi ska dit bort. Du ser stugan härifrån.
Jennifer och JT måste vandra tre kilometer i snön och korsa raviner-
- och en frusen flod för att nå den övergivna stugan.
Klarar du av det?
Jag vet inte. Får jag plats på släden?
Du kan ju dra mig tillbaka.
Du kan dra dig själv.
- Jag klarar mig. - Jag uppskattar hjälpen.
Var försiktig.
Ska vi slå vad om hur många gånger jag ramlar?
Det går ju bra.
110 kilometer söderut, i Anchorage.
Ben Wright och Troy Knutson-
- jobbar med järnvägens nyaste och dödligaste maskin.
Den ska ta bort träd och buskar som blockerar järnvägen.
De kallar den "brushcutter".
Den har en dieselmotor på 350 hästkrafter.
Den har enorma snurrande plattor med turbinblad.
Den går igenom vad som helst. Den kan fälla träd hur lätt som helst.
Ben och Troy måste få bort vegetationen-
-framför Bills och Davys godståg-
-så att det når Anchorage.
De har en massa gipsskivor i lasten-
-och buskarna och träden är i vägen.
De kan riva av plasten kring skivorna och förstöra dem.
Då måste företaget betala för dem.
Aktivera systemet. Systemet på.
Reseljusen är i bakvänd position nu. Redo att sätta i gång.
- Är du hungrig? - Nej.
Järv, ricotta, parmesan, mozzarella och bäver.
- Mellanmål på tåg. - Mellanmål på tåg.
Är det här?
Vi kan göra det här.
- Nu kör vi. - Okej.
Det låter bra. Nu kör vi. Du ska få lite till.
Sätt i gång.
Tåget kommer hit snart, så...
De har en räckvidd på 18 meter.
De snurrande stålplattorna förstör allt i sin väg.
- Det är som att rida på en järv. - Jajamänsan.
- Det ser bra ut. - Stridsyxekrigare.
Högt uppe i Talkeetna Mountains-
- nära Denali nationalpark, bor 53-årige Jerry Hartley.
Han jobbar på oljeriggar och har bott här i vildmarken hela sitt liv.
Jag gjorde anspråk på marken här när jag var 18.
Alla ungdomar i Alaska drömmer om att bygga en stuga i skogen.
Kolla in vår utsikt.
Titta på berget.
På våren tjänar Jerry och hans bror Joe-
- lite extra genom att leta guld på egendomen.
De måste få den tunga utrustningen på plats redan på vintern.
Det är lättare att transportera den på snön.
Det är snart vår-
- så bröderna måste få allt till lägret snabbt.
Min bror kommer hit och hjälper till.
Om vi inte får dit allt-
-kommer vi inte att kunna leta guld.
På våren flyttar Jerry utrustningen med en sexhjuling-
-men den har gått sönder.
Bröderna måste rädda sexhjulingen innan det blir vår-
- och stigarna och floderna börjar smälta.
- Där är den. - Jag tar skyffeln.
- Jobba hårdare. - Hårdare?
Du lämnade den ju här.
Den ser ut att vara frusen här, Jerry.
Det är bara överdelen.
Vält den åt sidan och knuffa till den med snöskotern.
- Vi kan kanske lossa den. - Okej.
- Vi får se. - Okej.
Okej. Nu.
- Det hände inget. - Nej.
Däcken kan vara fastfrusna.
Vi måste ha sönder däcken.
Vi kanske måste vänta tills det töar.
Så är det här i Alaska.
Utanför Seward åker Bills och Davys godståg vidare norrut-
-med gipsskivor värda sju miljoner.
110 km längre fram försöker Taylor Ebersole-
-få bort isen från en frusen trumma.
På sommaren-
- dränerar trumman smältvattnet från bergen.
Om vattnet inte dräneras bort kan det spola bort rälsen.
Trumman är täckt av is. Det kommer inte in nåt vatten.
Vi måste ta bort isen.
Om vi inte får bort isen från trumman är vi körda.
Okej.
Taylor och assistenten Aaron-
- ska ta bort isen från trumman med en grävmaskin på 20 ton.
Men först måste de få upp den på vagnen-
-så att de kan köra på rälsen.
Vi har bråttom, för det kommer ett tåg.
Vi måste skynda oss.
Vi har 20 minuter på oss att komma dit så att vi kan gräva bort isen.
Bill och Davy lämnar Seward-
-med sina 5000 ton gipsskivor.
AR 43-19 norrut lämnar Seward.
43-19 norrut lämnar Seward. Okej.
Skivorna är tunga men ömtåliga.
Träd och buskar kan lätt slita dem i stycken.
De litar på att Ben och Troy-
-tar bort alla faror från rälsen.
Vi håller utkik efter Troy och Ben.
De tar bort alla grenarna-
-med monstermaskinen.
- Har du sett den? - Ja. Den är otrolig.
- Beskriv den. - Den tuggar sönder träden.
När de är klara kan vi åka förbi.
Vi måste se till att lasten klarar sig, annars går det illa.
Utanför Anchorage-
- kämpar Troy och Ben hårt för att rensa 1,5 km av rälsen.
De har ont om tid.
- Vad skönt att sitta i sadeln igen. - Ja. Som smör.
Mjukt som smör.
Nödlarmet har satt i gång.
Vad skumt.
Vad är det som pågår?
Armen är jättesvag. Jag får knappt in den.
Det har gått ett larm, så vi kollar upp det.
Jag ville kolla in hydraulikvätskan.
Det är för lite vätska.
Den läcker nog lite grann.
Maskinen läcker hydraulikvätska och är fast på rälsen.
Ben rapporterar de dåliga nyheterna.
Vi når inte längre. Vi har problem.
Det kan vara hydrauliken.
Vi har gjort allt vi kan.
De måste tillbaka så att mekanikerna kan fixa problemet.
Fort.
Vid den frusna floden Susitna...
Det är farligt här. Det är halt. Var försiktig.
...vandrar Jennifer och JT runt i ett farligt område.
De ska till en övergiven stuga-
- för att hämta isolering till Jennifers hus.
Tappa inte greppet, gumman.
Det är farligt att korsa floden-
-för isen har börjat spricka.
Jag vill korsa floden.
Sen går vi upp till stugan. Låter det bra?
Den är nog okej, men vi måste vara säkra. Gå sakta.
- Det är riskabelt. - Gud, ja.
Man börjar ju undra när man ser sprickorna.
- Det går bra hittills. - Ja.
Jag lär må bättre när vi når andra sidan.
Spring om jag faller genom isen.
- Ska jag inte rädda dig? - Nej, det kan du nog inte.
Stugan är där borta. Vi går hitåt.
Det är ännu farligare här.
Vattnet rinner jättesnabbt under isen vi ska gå på.
Det är jättefarligt här, så vi måste tänka på det och vara försiktiga.
En gamling måste ju dö på nåt sätt.
- Åh... - Jösses!
- Isen har försvunnit här. - Det är inte bra.
Om vi ramlar i vattnet överlever vi i tre minuter.
Om vi inte sveps in under isen.
I Anchorage har den dödliga maskinen-
- återvänt till mekanikerna med ett problem.
Mekanikerna Steve och Richard måste fixa problemet fort.
Vi måste få i gång den-
- så att tåget kan åka vidare. Det kommer snart.
Det läcker olja genom ett hål i ett hydraulikrör.
- Det blir kladdigt. - Jättekladdigt.
Det är hydraulikolja överallt.
Man får inte grepp om nånting.
Det är svårt att böja den tjocka slangen och få den på plats.
- Sätt på den. - Så, ja.
- Vi måste skynda oss. - Okej. Hon är på.
Det är mycket bättre.
Det är farligt även när den är avstängd.
Skyddet hade en skarp kant-
- som gjorde illa fingret på mig. Jag låter den inte besegra mig.
Jag vann i slutändan. Det är det viktiga.
De har fixat läckan...
- ...så nu är maskinen redo. - Okej.
Vi har uppgraderat slangen, så nu är hon redo att sätta i gång.
Tåget måste ju komma fram, så sätt i gång.
Vi har några träd att ta hand om.
Vi testar den. Vi hör av oss om vi får fler problem.
- Okej. - Tack.
- Lycka till. - Vi ses.
Utanför Seward fraktar Bill och Davy sin last värd sju miljoner-
- med ömtåliga gipsskivor till Anchorage på frusen räls.
Kände du det där? Var det spårkorsningen?
- Ja. - Det är riktigt illa.
Vi måste rapportera det.
- AR 3010, norra Anchorage. Över. - AR, Anchorage här. Över.
Vi hoppade till på rälsen, så ni måste skicka dit nån omedelbart.
Det var illa.
Det är inte bra när hjulupphängningen inte hjälper.
Vissa tåg har 70 vagnar.
Man slår i och slår i. Det kan bli värre så att tåget spårar ur.
Det guppade till rejält.
En av remmarna kan ha gått av eller lossnat.
- Ser du nåt där ute? - Nej. Vi måste stanna.
Bill och Davy måste kolla att gipsskivorna inte har lossnat.
Jag är inte säker, men jag ska kolla upp det.
Där. En av remmarna har lossnat.
Den har lossnat. Jag ska knyta fast den ordentligt.
Jag ska hålla koll på den-
-så att lasten inte ramlar av.
Vi bör åka i väg igen snart.
Vackra Alaska. Jag fixar lasten-
-och har en utter bakom mig.
Det händer sånt här varje dag.
- Nå? - Remmen hade lossnat.
Jag åtgärdade situationen och såg en utter.
De är rätt så sällsynta.
En gång dök det upp en björn framför mig.
- Den sprang i 60 kilometer i timmen. - 60 kilometer i timmen?
Det var en grizzlybjörn. Vi körde på den.
Den snurrade runt i luften och sprang i väg när den landade.
- Seriöst? - Den var så stor.
Man såg musklerna. Jag insåg att man inte ska jäklas med dem.
Jag jäklas inte ens med grizzlybjörnar om jag har ett vapen.
- Ute i vildmarken... - Stanna där. Kom inte närmre.
...ska Jennifer och JT till en övergiven stuga-
-som är fastfrusen i floden Susitna.
Efter att ha korsat sprucken is måste de nu korsa öppet vatten.
Isen har börjat smälta-
- så all isen kan vara tunn nog att gå sönder.
Jag är lite nervös.
Okej. Det är okej.
- Jag är glad att vi kunde korsa den. - Ja.
Vi kollar andra sidan.
- Här har vi ett fönster. - Oj. Det är en enda röra.
Det är kallt här. Vem stängde av värmen?
- Kolla in beklädnaden. - Ja, den är jättefin.
Det är som lustiga huset här, men det är inte så lustigt.
- Jag vill sticka härifrån. - Okej.
Kolla in all isolering.
Den har skadats av vattnet.
- Den har frusit. - Ja, den är helt frusen.
Tyvärr har isoleringen absorberat vatten. Den är frusen-
-så den är oanvändbar.
- Du behöver väl virke? - Ja.
Folk har redan tagit det mesta av det användbara materialet-
- men Jennifer och JT ser ett bra trätrappräcke.
Jag följer dig.
Man ska ju inte använda motorsåg inomhus.
Jag kan ta den andra sidan. Vänta.
- Bra jobbat, unga dam. - Okej.
Nu lastar vi virket och sticker härifrån.
Dörren är under vatten och fönstren är för små-
- så Jennifer måste improvisera för att få ut trappräcket ur huset.
- Nu sticker vi. - Vad hände?
Längre upp längs floden-
-ska Jerry och Joe Hartley-
- till rälsen för att hämta en viktig leverans.
Jag är glad att de kom.
De använder dieseln för att driva utrustningen.
Jerry har även beställt brädor så att de kan få loss sexhjulingen-
-som har stått i skogen i ett halvår.
De måste få tillbaka den till lägret-
-innan snön och isen smälter.
Okej. Tack, Mike.
- Tack för hjälpen. - Var försiktig.
- Jadå. Ha en bra dag. - Detsamma.
Senast Jerry förde last genom skogen hade han med sig familjen.
Vi åkte till stugan uppe på berget med min familj.
Min fru och våra fem barn åkte snöskoter.
Hon delade snöskoter med vår dotter.
Det fanns en stor spricka i isen.
De åkte på den och ramlade i, och den ramlade över dem.
De låg i vattnet, och den stora snöskotern-
-stack upp.
Jag flippade ur.
Jag blev stark som Stålmannen. Jag lyfte upp snöskotern över huvudet.
Ni lär inte tro det, för ni var ju inte där. Jag fick upp henne.
Nu kör vi i väg.
De ska till lägret-
- och måste åka förbi platsen där olyckan skedde.
- Nu kör vi. - Ja.
- Utanför Talkeetna... - Vad hände?
...har Jennifer och JT hämtat trä i en övergiven stuga-
-som är fastfrusen i floden.
De försöker såga sig ut genom väggen, men det går inte.
Det är tändstiftet eller filtret. Jag ska ta oss härifrån.
Vi måste ju ta oss härifrån. Det börjar bli sent.
Okej, jag tar isär den. Tändstiftet funkar inte.
Kolla här. Det är för mycket olja. Den klibbar ihop allt.
- Okej, nu ska vi se om den funkar. - Sätt i gång den.
- Är du redo att sticka härifrån? - Ja.
- Ja! - Nu sticker vi härifrån.
- Det är en tung souvenir. - Jag vill inte släpa tillbaka den.
Det börjar bli mörkt och kallare-
-så de måste skynda sig hem.
Vi måste skynda oss. Vi har ont om tid.
Jag gillar dig, men jag vill inte vara här hela natten.
Jag skulle behöva nåt för att hålla mig varm.
Du får ta Kombin. Jag tar Ferrarin.
Jag orkar nog ta mig tillbaka.
130 kilometer söderut-
- skyndar sig Taylor och Aaron att få bort isen från ett dräneringsrör.
Om de inte lyckas kommer rälsen att spolas bort.
Vi har haft mycket is i år.
Jag har inte sett nåt liknande på 14 år.
Efter att ha tagit bort isen ovanpå måste Taylor åka nedför sluttningen-
-för att gräva runt dräneringsröret.
Det krävs expertis för att använda en maskin på 20000 kilo här på isen.
I fjol åkte en tio ton tung schaktmaskin genom isen.
Jag vet inte vad det finns under isen.
Jag vet inte hur djup dammen är. Om maskinen åker genom isen-
-är det väldigt farligt.
Jag måste ta små tuggor. Om jag tar en stor tugga-
-åker jag åt sidan.
De får inte skada trumman-
-så de måste vara noggranna.
Det är inte bra. Det är som att jaga ekorre med en bazooka.
Jag testar vad som helst.
Aaron, jag har hittat trumman. Den är helt täckt av is.
65 kilometer söderut-
- påbörjar Bill och Davy den farligaste delen av resan.
Högt ovan dalen måste de köra det 10000 ton tunga tåget-
- med ömtåliga gipsskivor värda sju miljoner genom trånga tunnlar.
Det är klurigt att köra genom trånga tunnlar med ett tungt tåg.
Man får inte köra för fort. Det kan ramla ned sten-
-och is. Om man inte kan stanna-
-välter man inuti tunneln.
Oj. Isen gör det jättetrångt så här års. Eller hur?
Jag hoppas att lasten klarade sig.
240 kilometer norrut, långt ute i Alaskas vildmark-
- transporterar bröderna Jerry och Joe sin 180 kilo tunga dieseltunna-
-till lägret.
- Stanna. - Se upp.
- Okej. - Skidorna sjunker ned.
Joey! Joey! Jösses!
- Förlåt. - Vilket pucko.
Vi gör oss redo att åka in i Clear Creek Valley.
Han behöver hjälp med bränslet nedför sluttningen.
Han kan åka in i träden.
Tunnan är tung.
Vi åker ned tillsammans så att jag kan hjälpa honom bromsa.
Vi lär halka runt, så lås inte spåret.
Åk! Fortsätt! Fortsätt! Fortsätt!
- Bra jobbat, Jerry. - Jag hann nästan i fatt dig.
Jag sa åt dig att åka vidare.
Mitt hjärta började banka.
Nu måste de bara korsa en frusen bäck innan de når lägret.
Där är guldlägret.
Isen är tunn där borta. Bäcken är nog tre meter djup.
Om jag åker genom isen-
-tar strömmen tag i snöskotern.
Förhoppningsvis klarar jag mig.
- Okej, Jerry. Nu kör vi. - Okej.
15 km utanför Anchorage åker Troy och Ben ut med bushcuttern igen.
De har ont om tid på sig-
- att ta bort de överhängande träden som kan förstöra lasten.
Ta av dig kepsen och be.
Floden vi till Dig driva skall, full av buskar och alldeles iskall.
Spiritus sancti.
Vi kan ta bort allt det här. Vi kan ta en hel del.
Ta det lugnt. Ta det lugnt.
Jag kan inte ta det lugnare.
Jag kan nog ta det stora trädet.
- Vilket? - Det på din sida.
Okej, jag tar det här. Det kan stoppa ett tåg.
- Nu kör vi. - Åh, nej!
- Sitter det fast? - Ja.
Det lär ramla av.
Kom igen.
Ja... Åh, ja!
Räcker det?
Jag ser inga hinder eller buskar på spåret.
Tåget är fem minuter därifrån-
- så Troy och Ben måste åka av rälsen. Fort.
- Var ska vi parkera den? - Vi är ju på sidospåret.
Kolla. Där är den.
Förhoppningsvis hann de färdigt.
Jag är glad att se den. De har gjort ett bra jobb.
Den är imponerande. Den tuggar sönder allt i sin väg.
- 160 kilometer norrut... - Okej, Jerry.
...korsar bröderna Jerry och Joe-
- en frusen bäck med tung guldgrävarutrustning.
De måste korsa floden så fort som möjligt-
-för att undvika att åka genom isen.
- Okej, nu kan du korsa den. - Rakt över. Nu kör vi.
Det var lite obehagligt-
- att korsa bäcken med slädarna. Särskilt med tunnan.
När vi måste korsa bäcken på sommaren-
- fäster vi en stor katamaran vid den där-
-och bygger en plattform ovanpå den.
Sen åker vi fram och tillbaka.
Det är så vi får hit grejer och folk på sommaren.
Om man försöker paddla eller nåt-
-dör man runt hörnet.
Med den här stannar vi på en plats-
- och åker fram och tillbaka över bäcken. Det funkar jättebra.
När de har bränslet i lägret-
-åker de till sexhjulingen-
- för att försöka få loss den ur isen igen.
De använder brädorna som en hävstång för att få upp däcken.
Ett, två, tre.
- Så, ja. Så, ja. - Härligt.
Nu kör vi.
Sätt i gång, Jerry. Jajamänsan. Stanna inte.
- Så, ja. - Härligt.
190 kilometer söderut...
- Nu syns den rackaren. - Den är helt täckt av is.
...gräver Taylor och Aaron fram ett rör-
- som ska leda bort smältvattnet från rälsen.
Det är för lite vatten i röret.
- Vad ska vi göra? - Vi får ta i med hårdhandskarna.
Fem kilometer bort är Willie Washington-
-ute på sin dagliga inspektionsrunda.
- AR Taylor till Willie Washington. - Hej, Taylor. Det är Willie.
Vi försöker fixa en trumma. Det kommer in för lite vatten.
Du måste ta hit generatorn.
Vi måste koppla den till kabeln.
Okej. Jag kommer.
- Läget? - Hur mår du?
- Bra. Vad är det som pågår här? - Det är lite dramatiskt.
Jag har grävt fram trumman-
-men det kommer in för lite vatten.
Jag har rätt motor för jobbet.
Det går en metallkabel genom trumman.
De ska koppla generatorn till den.
- Ska jag sätta dem lågt? - Ja.
Det värmer upp trumman så att isen inuti smälter.
Men det är sällan bra att blanda vatten och elektricitet.
- Du måste skämta. - Kom igen.
- Du fixade den. - Det börjar gnistra.
Perfekt.
Bra jobbat, Willie. Nu flödar vattnet fram.
Ring om ni behöver mer hjälp.
- Jag lär nog ringa i morgon igen. - Uppfattat.
Isen smälter i trumman, så Taylor backar uppför sluttningen.
Jag sitter fast i diket. Kom igen. Kom igen, gumman.
Nu är jag loss.
Vi har ont om tid, för tåget är på väg hit.
150 kilometer norrut, utanför Willow...
- Har du den? - Jag är redo.
...korsar JT och Jennifer floden igen-
-med ett trätrappräcke.
Se upp för den dåliga isen. Gå runt den.
JT har stött på tunn is på den frusna floden Susitna.
- Är du okej? - Jag sa ju att den var ihålig.
Jag ramlade på arslet.
Akta så att du inte åker igenom igen.
- Det vill jag inte göra. - Vad läskigt.
Om det hade varit jag-
-hade jag åkt rakt igenom.
Nu måste de vandra tre kilometer.
Okej. Vi korsar den.
- Är isen okej? - Hittills. Hänger du med?
Ja.
- Upp med dig. - Det är halt.
- Ramla inte. - Nej, då.
- Kommer du? - Jadå.
Du kan glömma mun mot mun-metoden om du faller ihop.
- Jag är inte död än. - Inte än.
- Okej. - Tack för hjälpen.
Det var trevligt.
- Inget är väl gratis? - Nej, gumman.
Vid trumman...
...har Taylor tappat kontroll över grävmaskinen.
- Du har åkt av. - Det är inte bra. Vagnen har åkt av.
Vi måste upp på rälsen igen.
Det lär ta 5-10 minuter.
Tåget är mindre än 15 kilometer bort...
...så de har bråttom.
De måste upp på rälsen igen och åka ur vägen.
Vi har ont om tid. Tåget kommer.
Taylor knuffar upp vagnen på rälsen med grävmaskinen.
- Är det bra? - Ja.
- Kan vi sätta i gång? - Ja.
- EX6, vi har lämnat huvudrälsen. - Okej.
Nu tar vi släden.
Jerry och Joe Hartley-
- har fått loss sin sexhjuling ur isen. De måste få upp den på släden-
- och ta tillbaka den till lägret innan det börjar töa.
Du får sköta lyftandet.
Ett, två, tre. Ett, två, tre. Sluta.
- Jösses. - Jag börjar svettas.
Okej. Remmarna.
Okej.
All utrustning är tillbaka i lägret-
- och de är redo att börja gräva guld i vår.
- Perfekt. - Toppen.
Vi jobbade hårt och svettades en hel del, men vi lyckades.
Vi samarbetar väl.
Nu kan vi gräva guld.
Det här är ett stort steg för oss.
Hemma hos JT...
Det var svårt, men jag fick hem det. Det är fint trä.
Det vore fint att ha räcket på övervåningen.
Man kan återanvända allt.
Det är lätt att kasta grejer på soptippen-
- men det är mycket roligare att försöka återanvända dem.
130 kilometer söderut närmar sig Bill och Davy-
- och gipsskivorna värda sju miljoner dollar Anchorage.
Vi har fått en rapport om en berusad person på rälsen.
Nån är full på rälsen.
- Vi måste vara redo att stanna. - Jag saktar ned.
Man vet aldrig vad som väntar.
Jag vill inte stanna.
Vi har ont om tid.
- Ser du nåt där framme? - Jag tror att jag ser nån.
Helt otroligt. Kolla in den dåren. Seriöst?
Vill du se vem som ger sig först? Han kan knappt stå upp.
Ur vägen!
- Ur vägen! Jösses... - Bort från rälsen!
- Vart springer han? - Han vet inte var han är.
Jag åker vidare.
- Det var nära ögat. - Ja, det var det.
Såg du blicken i ögonen på honom? Han var på en annan planet.
Om jag inte hade stannat...
- ...hade han dött. - Ja.
Efter att ha fraktat gipsskivor värda sju miljoner 185 kilometer-
- når de äntligen brädgården i Anchorage.
Lasten är intakt.
- Vilken dag. - Ja.
Det sista 20 minuterna var helt galna.
Han bara sprang vidare.
Han ville nog få tag på mer alkohol.
Men kunden har fått lasten.
Och vi dödade ingen.
- Nu sticker vi hem. - Ja.
Översättning: Evelina Eriksson www.btistudios.com